Urho+Kaleva+Kekkonen

=__**Kekkonen**__=

__**Kuka?**__
Syntyi Pielavedellä 3.9.1900, kuoli Helsingissä Tamminiemessä 31.8.1986 ollessaan 85-vuotias. Suuren elämänsä aikana Urho ehti opiskella lapsena mm. Kajaanin Lyseossa, josta hän valmistui 19-vuotiaana ylioppilaaksi vuonna 1919. Sisällissodassa Kekkonen taisteli Kajaanin sissirykmentissä valkoisen hallituksen puolella, ja osallistui useisiin taisteluihin ympäri Suomea.

Kekkonen oli kova mies urheilemaan ja hänen urheilusuorituksistaan tuli jopa legendoja. Hän voitti mm. Kalevan kisojen korkeushypyn vuonna 1924, oli toinen sivulajissaan 100m juoksussa sekä piti nimissään kolmiloikan Suomen ennätystä. Ennen poliittista uraansa hän toimi mm. Suomen Urheiluliiton johtajana sekä 1932 vuoden Los Angelesin olympialaisten Suomen joukkuueen johtajana.

Hän toimi yliopistosta valmistuttuaan lakitieteen ylioppilaana sekä varatuomarina Etsivässä keskuspoliisissa, jossa hän tutustui kommunisminvastaiseen toimintaan. Samoihin aikoihin hän oli myös aktiivisesti mukana Akateemisessa Karjala-Seurassa ja pakinoi aktiivisesti lehdissä suomalaisuuden puolesta. Hän kuitenkin erosi seurasta sen jakauduttua kahtia 1932, mutta jatkoi kuitenkin kirjoittamista varsinkin yliopistojen suomalaistamisen puolesta.

__**Miten nousi presidentiksi?**__
Mahdollisesti Kekkosen vierailu Saksassa, jossa hän sai todistaa Hitlerin nousua valtaan, sai hänet liittymään Maalaisliittoon ja julkaisemaan poliittisen lehtisensä "Demokratian itsepuolustus". Vuonna 1936 hän haki toisen kerran eduskuntaan ja pääsi Viipurin läänin läntiseen vaalipiiriin. Hänet nimitettiin oikeusministeriksi ja myöhemmin Cajanderin punamultahallitukseen sisäasiainministeriksi. Paasikiven tullessa valituksi presidentiksi vuonna 1946, esitti Maalaisliitto Kekkosta pääministeriksi, mutta SKDL vastusti. Kekkonen pääsi kuitenkin Suomen Pankin johtokuntaan ja sen jälkeen eduskunnan puhemieheksi. Presidentinvaaleissa 1950 Kekkonen kilpaili Pekkalan ja istuvan presidentin Paasikiven kanssa. Vaalit voitti Paasikivi, joka vaalien jälkeen nimitti Kekkosen pääministeriksi. Kekkonen perusteli omaa johtoasemaansa ja hallituksen kokoonpanoa idän suhteiden kannalta. Hän painotti Suomen ja Neuvostoliiton suhteen hyvänä pysymisen tärkeyttä. Idän suhteisiin vetoamalla Kekkonen onnistui pitämään itsensä mukana politiikassa pääministerinä vuoteen 1953 asti. Kekkonen tuli valituksi presidentiksi 1956.

__**Rooli Suomen presidenttinä**__
__Ensimmäinen kausi__ Kekkonen toimi presidenttinä vuosina 1956-1982. Ensimmäiselle kaudelle hänet valittiin valitsijamiesäänin 151-149 ja täten voitti sosiaalidemokraattien K.A. Fagerholmin. Kekkosella oli takanaan vain 88 valitsijamiestä, joten hän tarvi tukea myös muilta valitsijamiesryhmiltä. Ratkaisevaa oli SKDL:n valitsijamiesryhmän yksimielinen tuki. Kekkosen presidenttikausi oli mullistava myös siksi, että hänen ensimmäisen virkavuoden päättyessä yksikään hänen edeltäjä ei ollut enää elossa. Neuvostoliitto ei tykännyt Fagerholmin laajapohjaisesta enemmistöhallituksesta ja Kekkonen yhtyi kritiikkiin ja vaikutti osaltaan siihen, että hallitus kaatui. Fager hallituksen kaatamisen jälkeen enemmistöhallitusten muodostaminen tuli vaikeaksi joten oli pakko turvautua vähemmistöhallituksiin. Hän silti pyrki yhdistämään oman uudelleenvalintansa, enemmistöhallituksen muodostamisen ja ulkopoliittiset tavoitteensa. Kekkonen suunnitteli jo huhtikuussa 1961 hajottavansa eduskunnan ja vaikuttavansa niin liittoumaan, joka uhkasi nousta häntä vastaan presidentinvaaleissa ehdokkaanaan entinen oikeuskansleri Olavi Honka. Neuvostoliitto lähetti lokakuun lopussa nootin, jossa se vetosi kärjistyneeseen kansainväliseen tilanteeseen ja vaati YYA-sopimuksen mukaisia sotilaallisia konsultaatioita. Honka luopui ehdokkuudesta ja Kekkonen sai 111 valitsijamiestä. Hänet valittiin uudelleen vuoden 1962 vaaleissa presidentiksi 199 äänellä. __Noottikriisi__ Noottikriisillä tarkoitetaan Suomen ja Neuvostoliiton välisissä poliittisissa suhteissa tapahtunutta kriisiä. Neuvostoliitto esitti YYA-sopimuksen mukaisesti toiminpiteitä maiden rajojen puolustuksen turvaamiseksi sotilaallisen hyökkäyksen uhan johdosta. Nootti toimi tässä yhteydessä valtion virallisena tiedonantona toiselle valtiolle. __Toinen kausi__ Noottikriisin seurauksena Suomessa ei ollut enää todellista oppositiota ja Kekkonen saavutti Suomen poliittisena johtajana vahvan aseman. Kekkonen pyrki saamaan puolueiden enemmistön tuen taakseen, että voisi käyttää presidentin valtaansa täysipainoisesti. Kekkonen käytti paljon paljon valtaa henkilökohtaisten suhteiden avulla. Hän piti säännöllisesti yhteyttä tuttaviinsa ja siten sai luottomiehiä valtionhallintoon, jokaiseen merkittävään puolueeseen ja liike-elämään. __Kolmas kausi__ Kekkonen teki kolmannella kaudella aloitteet Pohjolan ydinaseettomasta vyöhykkeestä, rajarauhasta Norjan kanssa ja Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökokouksesta. Tarkoitus oli välttää YYA-sopimuksen sotilaallinen soveltaminen, mikä vahvistaisi Suomen pyrkimystä puolueettomuuspolitiikkaan. 1970 Kekkonen ilmoitti Venäjälle ettei YYA-sopimusta jatketa eikä hän jatka presidenttinä ellei Venäjä jatkossakin tunnusta Suomen puolueettomuutta. Kekkosen toinen kausi oli alkanut jo 1968 ja vuonna 1973 päätettiin poikkeuslaista, joka mahdollisti Kekkosen kauden jatkamista vielä neljällä vuodella kasvattaen kauden yhteensä kymmeneen vuoteen. 1974 Kekkosen vaimo Sylvi kuoli, mikä vaikutti Urhon asenteeseen politiikassa. Joidenkin mukaan Kekkosen sisäpoliittiset otteet tulivat yhä vain rajummiksi. 1975 Kekkonen isännöi Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökokouksen Helsingissä, mitä pidettiin hänen urahuippuna. Hän oli vahvasti esillä Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi, mutta ei kuitenkaan saanut sitä. __Neljäs kausi__ Kekkonen valittiin neljännelle kaudelleen suvereenisti 82% äänimäärällä, kaikkien suurimpien puolueiden asettaessa hänet presidenttiehdokkaakseen vuoden 1978 vaaleissa. Ilmassa oli paljon huhuja Kekkosen kunnon huononemisesta ja hänen kykenemisestään presidentin virkaan, mutta julkisuudessa ja mediassa näistä kuitenkin vaiettiin koska haluttiin kunnioittaa presidentin yksityisyyttä. 1981 Kekkosen kunnon on puhuttu vaihdelleen varsin laajalti, ja hän oli harkinnut virkakautensa keskeyttämistä. Huhtikuussa 1981 istuva pääministeri Mauno Koivisto rikkoi vuosikymmeniä jatkunutta Kekkosen suvereenia sananvaltaa kieltäytymällä eroamasta virastaan vetoamalla Suomen perustuslakiin jonka mukaan hallituksen tulee nauttia ensisijassa eduskunnan, ei presidentin luottamusta. Tämän katsotaan olleen Kekkosen arvovallalle niin iso järkytys, että tapahtuman uskotaan olevan alku kekkosen fyysisen sekä henkisen kunnon romahdukselle. Saman vuoden syyskuussa hän joutui jäämään sairaslomalle hänen terveytensä pettäneen Islannin kalastusretkellä. Virastaan hän erosi 27.2.1982, jolloin hänen virka-asuntonsa Tamminiemessä muutettiin hänen palvelukodikseen ja presidentiksi nousi pääministerin paikalta Mauno Koivisto.

__**Vaikutus oman aikansa jälkeen**__
Urho Kekkosen pitkä presidenttikausi on ikonisoinut hänen vahvan ja karismaattisen olemuksensa ja hänen nimensä yhdistetäänkin nykyään heti presidenttiyteen. Jo eläessään Kekkonen sai monia suurtunnustuksia, mutta sai niitä myös kuolemansa jälkeen. Kekkosen kuva on ollut myös 500 markan setelissä, joka laskettiin liikkeelle hänen syntymäpäivänään. Suurimpia ansioina on pidetty Kekkosen suhtautumista itään ja sen suhteiden hoitamiseen, jossa hän oli vahvimmillaan. Kekkosen valtakauden jälkeen presidentin valtuuksia on kavennettu.

lähteet: wikipedia.fi Paavo Kähkölä: Kekkonen, GUMMERUS 1989